Vi som är födda här bär en karta inom oss.
Den kartan är inte platt.
Den klafsar igenom en myr, följer en stig–
–undviker de platser vi fått lära oss att akta.
Och kompassen är allt det vi fått oss berättat.
Men det är inte allt som vi väljer att berätta vidare.
–Vilket folk? –Saajvoefolket – de osynliga.
Vi håller tyst om det.
Hon frågade vad som händer om det inte kommer nån snö.
Jag SKA berätta.
Stina Gaavmoe visste var kristallerna fanns, men behöll det för sig själv.
Det finns en evig karta – stjärnhimlen.
Har du tur, kan den leda dig rakt till det du söker.
Kolla.
Ristin! Aila!
Hallå!
Var är ni nu, då? Skitungar.
–Vad då? –Skojar du? Ser du inte pojken?
Pojke? Vad snackar du om? Jag ser ingen pojke.
–Ho-ho, pojken! Kom fram! –Nej, skräm honom inte. – Hej!
Lägg av. Det är inte roligt längre. /MOBILSIGNAL/
Vänta! Vuertieh!
Tjidtjie. Hon vill att vi kommer hem. Hon tjatar om den där björnen igen.
Det var en pojke. På riktigt.
Säkert. Kom nu.
Tjidtjie, Ristin måste till psykolog. Hon ser osynliga pojkar i skogen.
Säga att man vill ha kvällsfika och sen gå upp i rök... Va?
Mm, kvannemarmelad.
Hör ni, jag har en grej som jag vill prata om.
–Hur mycket ska du ha? –Här, ta.
Det här är sista burken av aahkas marmelad. Ska ni söla med den?
Är det den allra sista burken?
Vad var det du ville säga?
/YTTERDÖRREN ÖPPNAS/ Jo, det är så här...
/RECEPTIONSKLOCKA/ Va? Har vi gäster?
Hej. Och välkomna.
–Ni har bokat? –Ja, precis. Olsson.
Så mycket minnen och hemligheter som vilar i väggarnas ådror.
Människor som har pratat, levt och framförallt lagat väldigt god mat.
–Olle Olsson. –Maggan.
Ja, det är ju du! Mat-Olle från tv.
"Såsen är själens mat." Visst är det så du brukar säga?
"Såsen är matens själ". Annars betyder det ju ingenting.
Det är vår första resa ihop. Vi ska vara här i en månad och äta gott–
–och julpyssla. Jag har med mig en hel väska bara med julpyssel.
Framförallt är det en skidresa. "Jul i djupsnö".
Då får vi hoppas att det blir nån snö.
–Du vet hur konstnärer kan vara. –Blev han sur för nåt?
Det kan ha varit det du sa med såsen. Men det går över.
Men du, vad tror du om att jag uppgraderar er till sviten?
Det är ändå inga här.
Åh, vad snällt! Han kommer att bli jättesuperglad. Tack så jättemycket.
Olle! Nu ska du få höra en grej.
–Brorsan! Vi är räddade. –Snöar det?
Nej, Olle Olsson har precis checkat in.
Mat-Olle från tv. Han är här med sin nya tjej.
Han med såsen och...själmaten? Han är här?
Skitbra. Men två gäster räddar nog inte situationen.
Nej, men kolla!
"Matkreatör på barfotapromenad genom livets små stunder."
Han har över 300 000 följare.
När han taggar Gavmofjäll i sina inlägg sköljer bokningarna in.
Snö eller inte, det fixar sig!
Vi ska bara se till att mat-Olle stortrivs.
Nu ska vi fortsätta med att böja verb.
Bissedh, bissieh, bissieminie.
Ja. Det här var infinita verbformer och finita.
–Ristin... Hör du mig? –Nej.
Du hörs lite dåligt. Kanske nån inställning.
–Varför stänger du av mikrofonen? –Tänk om han är en av Saajvoefolket.
Om jag trycker där...
–Vår samisklärare? –Nej, pojken i skogen.
Saajvoefolket är ju osynliga.
Tror du att du på riktigt skulle ha sett en saajve? Kom igen.
Vi följde Polstjärnan, och den ledde oss till en pojke som JAG såg.
Du såg honom inte. Tänk om han har Tjelmetje.
Hör ni mig nu, då? Hallå?
De...de...de...la...ga... då...dålig täck...n...ning.
Jag tror att ni måste starta om ert internet.
Kom.
Regn!
Är det inte nåt renande med ett riktigt busväder?
Prova nästa gång det regnar att bara gå ut och känna in regnet.
–Jättesuperbra! –Bra, då går vi in. Vilket skitväder!
–Jyöne, vad vet du om Saajvoefolket? –Hur så?
–Ristin såg en... –Det är en uppgift till samiskan.
–Ni vet ju det mesta redan. –Ja, men säg det en gång till.
De är ganska lika oss, men de bor ju i Saajvoe.
Allting där är bättre.
Vattnet är klarare, renhjordarna större–
–och fisken, den är mycket fetare.
Det kan verka jättefint, men om man hamnar där och blir bjuden på mat–
–då får man inte smaka, för då blir man fast där för alltid.
Ibland besöker de oss. Men de är ju osynliga, så vi ser dem sällan.
Är de osynliga för alla?
Jag har aldrig träffat nån, så jag vet inte.
Det viktigaste är respekten.
Vi brukar ge dem en del av vår matsäck, till exempel.
Och stenarna vid vistet låter vi vara, för där bor Saajvoefolk.
Du har väl sagt att de bor i Saajvoe? Ligger Saajvoe i stenarna?
–Jag vet inte. –Är det på riktigt, eller sagor?
Det är klart att det är på riktigt. Det är därför vi håller tyst om det.
Titta.
Den här fick jag när jag var liten.
Om jag lekte med Saajvoebarn, såg den till att jag inte fastnade i Saajvoe.
Jag har alltid med mig den.
Nu måste jag fara. Jag får hjälpa er mer med läxan sen.
Varför har inte vi fått nån sån ring?
Kom nu.
Hur får de plats i stenarna, och hur vet vi vad de gillar?
–Alla gillar väl torrkött. –Jag har tuggummi också.
–Hur gör vi nu? –Jag vet inte.
–Hallå, vill ni ha kött? –Nej, rör dem inte!
Men hur kommer man in?
Tror du att det är som i Kalle Anka att man ritar en dörr och går in?
Vad ska vi göra, då? Det är du som tror att du har sett en Saajvoepojke.
Kära, vackra Saajvoefolket...
Förlåt att vi stör, men vi måste hitta Tjelmetje.
Kanske det måste vara på samiska. Okej...
Gieries tjaebpies saajvh, gïerth monnem ihke stööreminie–
–men tjuerien dam Tjelmetjem gaavnedh.
Då var det fel. Nu går vi hem, och så följer vi Polstjärnan igen i kväll.
Aahka Stina Gaavmoe monnem diekie seedteme.
Aahka Gaavmoen Stæjna?
–Var kom det ifrån? –Där. Där är pojken – igen!
–Var? –Där.
–Jag ser honom inte. Är han här nu? –Där.
Textning: Malin Westhall Svensk Medietext för SVT